TEKSTET AF DAN KJØLLER
KÖLN 1925
Det har de ikke ret til. Jeg er fætter. Du har absolut ingen rettigheder.
Jeg er også familie, er jeg ikke? Det er bedre de er hos os.
Jeg vil ikke være uhøflig, men...
Der er så mange ting. Musik, et stort hus...
Er vi ikke gode nok? Ikke fine nok? er du bedre?
De vil få alle muligheder hos os.
Vær nu ærlig. Jeg siger ikke at vi er bedre end jer, men helt ærlig...
Du kan få den syge. Kun den syge. Det er mit sidste tilbud.
Det er en skændsel. Tvillinger hører sammen.
Ti stille, Ferdinand. Vi går med til det. Alle vil få noget.
Ikke dårligt hvad?
Den drejer med solen.
Intet Schweizisk Sanatorium kunne matche det.
Til dig.
Vi får Lotte rask igen.
Der vil blive taget godt af Lotte i hendes nye land.
Fortsæt.
- Hvornår kommer Lotte? - Når du er færdig.
Begynd forest.
Ikke det hele på een gang.
Lotte kommer ikke. Hun har tuberkulose.
Se, det er Min mor. Hun lever ikke længere.
Ligesom din mor.
Nu er jeg din nye mor.
Giv mig lommetørklædet.
Du kender ordene, ikke? Lommetørklæde? Mor?
Sig 'mor'. Det er Hollandsk. Sig det.
Kære Lotte, hvornår kommer du?
- Hvad skriver du? - Et brev.
- Til hvem? - Lotte.
- Hvor vil du sende det hen? - Holland.
Kender du adressen?
Hun tror vi kender adressen.
Vi har heller ikke adressen.
De vil ikke have vi kender den. De er bange for vi kommer forbi.
Op i røven med det.
Måske skriver Lotte til dig.
Hvis hun stadig lever.
Kære Anna.
Imorgen vil jeg tage toget og komme til dig.
Imorgen er jeg hos dig igen.
Du gætter aldrig hvilke lækkerier jeg har her.
Det er godt. Skriv et sødt brev til din søster.
Senere. Efter du har spist.
Dinand? Vi skal beslutte os nu.
Sender vi det?
Og hvad så?
Hun vil derhen når hun er blevet rask.
Og så vil de beholde hende.
- Jeg kan ikke klare at se på det. - De er barbarer, Jetje.
Åndssvage bønder.
Åndssvage, Katolske bønder.
- Ønsker du hun skal opvokse der? - Nej.
Hun er nød til at glemme Anna.
Tro mig, Jetje.
Det er det bedste for hende.
Hun er simpelthen nød til at glemme Anna.
Hvorfor er der ikke noget brev?
- Hårdere. - Nej.
- Fordi der ikke kommer nogen breve. - Hvorfor ikke?
- Jeg fortæller det en anden dag. Kom nu. - Nej.
Lotte vil ikke have noget med dig at gøre. Hun synes du er åndssvag og beskidt.
Og desuden, så er hun død.
Sødeste...
Drømte du noget der fik dig til at tænke på Anna?
Skal jeg fortælle dig om Anna?
Du forstår mig tydeligt, gør du ikke? Kloge lille pige.
Anna bor sammen med barbarene.
Det er et virkelig tåbeligt folkefærd, der ingenting har...
og derfor kommer der aldrig et brev. Men du skal ikke være bekymret.
Anna er meget glad for at være der. Hos barbarene.
Med alle dyrene..
Hun vil også have at Lotte er glad. Anna ønsker ikke at Lotte skal græde.
Og nu....nu skal du sove.
Sov godt.
Sov godt, Anna.
- Hvad er der nu? Hvad vil du? - Jeg vil have et bad.
Hvad er der med pigen?
Jeg vil have et bad.
- Henter hun mælk? - Mælken skal sælges.
Hvorfor ser jeg hende ikke i skolen?
Er det sandt?
Det synes jeg ikke jeg kan se. Faktisk ser hun klog ud.
Hvad er det?
"Hjælpens nåde er en overnaturlig hjælp...
gennem hvilken Gud lysner vores forståelse og bevæger os...
til at sky det onde og gøre det gode."
- Jeg vil gå i skole. - Du bliver her.
Mine hænder, ser du.
Jeg spiller ikke klaver længere.
- Begge hænder? - Kun den højre. Arm og hånd.
Alting står lavt i mit køkken. Men udover det...
var min største passion havearbejde.
Nu, kommer mit barnebarn og tager ukrudtet.
Vi må få det bedste ud af det.
Vi ses imorgen.
Hvad fejler de?
Gigt?
Også jeg. Jeg har det også.
- Vi har det i familien. - Nå, ikke i min.
Jo, det har i.
Det har i.
Det kan du tro.
Lottchen.
Hvorfor kigger du i spejlet?
Din far havde tuberkulose.
Også din søster.
Og din mor havde kræft.
Men jeg lever stadig.
Vores Lotte har allerede været i radioen 2 gange.
Med et kor.
- Det er ikke om dig, at du ved det. - Syng, syng.
Tredie år på konservatoriet.
Jeg er forfærdelig til at spille. Fortsæt.
- Bonden der gifter sig med dig... - Findes ikke.
- Ikke det? - Nej.
Jeg vil ikke giftes med en bonde. Jeg vil ikke være bondekone.
Hvad vil du så?
Jeg vil gå i skole og derefter på universitetet.
- Gå hen til smeden. - Vi har travlt.
Travlt? Skal jeg selv gå?
Du har en skøn stemme. Skal du gå på konservatoriet?
Nej, jeg skal studere Tysk.
En skam. Hvorfor Tysk?
Jeg synes Tysk er et smukt sprog.
Er du mælkemandens?
Du ligner ikke dine søskende.
Alligevel er de søstre allesammen.
Du er den smukkeste.
- Akslen til vores høvogn. Er den færdig? - Ikke endnu.
Hvad laver du?
- Han ligner en der gerne vil kæmpe. - Det gør han.
Kæmpe for os. For os alle.
Imod arbejdsløshed og fattigdom.
Den mand har store planer med os.
Det er utroligt...
at denne Hitler, er så succesfuld.
Tyskland, Tyskland...
Det er i avisen hver dag. Jeg er træt af det.
Vores Bram er lige vendt tilbage fra Tyskland.
- Virkelig? - Ja.
En født historiefortæller, min bror.
De sagde du skulle til Tyskland og have en ordentlig træning i violinfremstilling.
Og?
Han var tilbage efter 14 dage, ødelagt.
Hvorfor?
- Jeg ved det ikke... - Jeg kan høre på ham i timevis.
- Fortæl os. - Det er ikke nemt at få et job der.
For Jøder, mener han. Han fik den kolde skulder allevegne.
Vi er ikke længere velkommen der.
Du bør ikke tage de Nazister seriøst.
Vi tilhører den Øverste Klasse, vidste du det'?
Bønder tilhører den Øverste Klasse.
Får han succes, bliver det hele bedre.
Så kan du hyrer en arbejdsmand og jeg kan gå i skole.
- Hvem gav dig avisen? - Bernd Müller. Han fortalte mig det.
Bernd Müller er en idiot.
Vi er Katolikker.
Adolf Hitler kæmper for os. Det står der lige der.
Du får en arbejdsmand, jeg kan gå i skole.
- Lad mig ikke se dig med den dreng. - Hvorfor? Jeg vil bare i skole.
Lad mig aldrig se dig sammen med den dreng, forstår du det?
Det er sådan de gør det. Hverver unge mennesker.
Idioter. En bunke får. Og du falder også for det.
Aldrig mere, hører du?
Hvis jeg nogensinde ser dig med det åndssvage røvhul...
Lad dem snakke, ignorante bønder.
Din onkel er en ignorant bonde.
Lydige Katolikker. De ved ikke bedre.
Som dyr der har levet for længe i et bur. Åben lågen og de bliver indenfor.
Hvad har kirken nogensinde gjort for os?
Vil du tilbringe resten af dit liv i møg?
Vi vil det anderledes.
Hvis der var flere kvinder som dig, vil vi have det nye Tyskland på ingen tid.
- Nå, hvad synes du? - Flot.
Jeg har hvervet mig, Anna. En ny ordre, og jeg er en del af det.
- Du burde gøre det samme. - Ja.
Vil du gøre mig glad?
- Og Tyskland? Og vore Fører? - Jeg vil på Gymnasium.
Jeg vil bygge dig et hus. Med tagrum og skoder.
En Bayersk veranda. Og en solid egetræs dør.
Jeg må hjem. De ved ikke hvor jeg er. Der er en storm på vej.
Heinrich, kom her.
Anna kyssede ham.
Havde du turet det hvis din far havde været i live?
Ville du?
Ville du have turet det hvis din far havde været i live? Kom her.
Svar mig.
Hvad er der galt?
Splitte tvillinger...sikken ide. Det er bare kriminelt.
Jeg har skrevet så mange breve.
Siddet oppe i min seng...
"Anna, hvor er du. Anna, skriv tilbage. Anna, Anna, Anna..."
Men hun svarede aldrig.
Jeg snakkede til hende i mit hoved.
De troede jeg var et stille barn, men jeg talte hele dagen.
Sådan her kan jeg se jer begge to.
Men hvilken en er Anna?
Hvorfor besøger du hende ikke?
Hun gav mig aldrig et tegn på hun var i live.
Skal jeg gå med dig? Jeg går med dig.
David, du kan ikke tale om det her.
- Vi taler ikke om det derhjemme. - Hvorfor ikke?
Jeg har fortalt dig det. Nu må du glemme det igen.
Nu er det nok. Jeg får dig væk herfra.
"ST. JOSEPHS VIDENSKABSSKOLE"
Skabet mandag morgen, har jeg sagt.
Kun udvendigt.
- Hvad med gulvet? - Det ville jeg gøre senere.
Kom her, pige.
Jeg tjekker det hele selv, sådan her.
Der må ikke være noget støv, eller skidt nogensteder.
Så ingen hvil før det er gjort.
Det er en kamp. Støv plager vores liv.
Og glem ikke portrættet af vores Fører.
Jeg kan ikke finde den. Schumann.
Højere oppe, tror jeg.
Det er ikke særlig gentleman-agtigt.
Nej, det er det ikke.
Hvad er det?
Det er grusomt.
Alle de breve.
Min søster.
Hvordan kunne i gøre det? Noget så grufuldt.
Du ved ikke hvad du taler om.
Hvor er hendes breve?
Eller har i smidt dem væk?
- Nej, skat. Nej... - Så giv mig dem.
- Der kom aldrig nogen breve. - Hvorfor ikke?
Vidste hun hvor jeg boede?
Al den tid hun har ventet på et brev fra mig.
Hvem kan finde på sådan noget?
- Hvorfor? Forklar mig det. - Vi reddede dig for analfabetiske barbarer
Hvorfor reddede i så ikke hende?
Du var syg. Og havde du besøgt Anna, havde de beholdt dig.
- Så havde dit liv været anderledes. - Men jeg havde haft min søster.
I ville så begge to have marcheret bag Hitler med vinkende flag.
Bor hun der stadig? Med barbarerne?
Hvorfor?
Fordi jeg tager hen til hende.
Du behøver ikke altid at holde fri om aftenen på dit værelse.
- Det gør ikke noget. - Kom og vær sammen med os.
Vi sidder selvfølgelig ikke bare her.
Alle unge kvinder bør kunne det.
Fortsæt.
Hr Stolz?
- Må jeg læse en bog? - Selvfølgelig. Hvad kan du lide?
- Den Unge Werthers Lidelser. - Goethe?
- Den er for svær at læse. - Har du læst den?
- Nej, men... - Jamen, så lad hende dog.
Nu om dage tilhører kulturen alle.
Arvelig Sundhedsafdeling. Må vi tale med dem?
Ifølge vores oplysninger, har du en tjener ved navn Anna Bamberg.
- Må vi komme ind? - Hvad er det med Anna Bamberg?
Som de ved, er Anna Bamberg mentalt retarderet.
- Hun ser ganske normal ud. - Ja, ja. Det er ikke usædvanligt.
Men disse papirer efterlader ingen tvivl.
Hvad vil i med hende?
Regeringen ønsker at løse problemet med retarderede folk.
Det er blevet besluttet at Anna Bamberg skal sterilliseres.
Steriliseres?
Sådan noget er arveligt, Frue. Det ved de sikkert.
Anna Bamberg, retarderet?
Det står her i Værgemåls skødet.
"Anna Bamberg, plejedatter af Heinrich og Martha, er retarderet...
og har for sart et helbred til at blive undervist."
"Hun er så svag..."
At de var nød til at holde hende hjemme fra skole. Og så videre.
De kan selv læse det.
Blev han betalt?
Hun sidder foran jer, Anna Bamberg.
Jeg er den sarte, retarderede pige i leder efter.
Jeg kunne læse og skrive fra da jeg var seks år gammel.
Min onkel holdt mig hjemme så jeg kunne arbejde gratis for ham.
Han tillod sin kone at terrorisere mig, han tæskede mig. Og ingen...
Ingen kom nogensinde og tjekkede om det var rigtigt det han skrev.
Og nu vil i sterilisere mig? Jeg har fået nok af det her. Ud.
Forsvind.
Bare rolig. Jeg smadre ikke flere af deres vaser.
Ved du hvad dit problem er?
Du har ideer over din standard.
- Held og lykke. - Du er tjenestepige og vil altid være det.
"Min kære søster.
Dette er mit første brev til dig, men også mit hundrede.
Jeg skriver dette med pumpende hjerte, fordi jeg tror, kære Anna...
at vi vil se hinanden igen snart. Jeg har fundet dig.
Du lever altså stadig. Lotte..."
"Hvilken overraskelse. Jeg har spurgt mig selv hvorfor du ikke skrev.
Der blev løjet for os begge."
"Det tog fem uger for dit brev at nå frem."
"Kære Anna, ved du hvad du skal.?
Jeg underviser i Tysk. Jeg har næsten nok til turen. Skriver du til mig?"
"Kære Lotte. Din brev kom igår, efter otte uger.
Det var åbnet for kontrol.
Jeg har en ny stilling. Tæt ved Köln, hos en Grevinde.
Vi bor i en villa med svømmepøl. Kan du forestille dig det?
Grevinden er en smuk kvinde. Hun dufter af pudder og cigaretter.
Kommer du snart?"
Jeg gik i forvejen og købte en.
- Jeg skal på stationen. - Idag? Det er helt umuligt.
- Men jeg har fortalt dig. Min søster. - Ikke nu. Du er nød til at være her.
- Du er den eneste der kan. - Men du lovede.
Pas på med lysekronen.
- Vær sød. - Min, kære...
Hvordan vil du komme til stationen? Gunther.
Hermann, du overtager.
Men skynd dig.
Kan du huske mig?
Det hele.
Dine øjenbryn... Alt.
Dine øjne.
Fars øjne.
Denne bil tilhører Grevinden. Alle andres biler er beslaglagt.
Flot bil.
Du kan kun blive her en nat.
Jeg kunne ikke nå dig. Alting har ændret sig igen.
Vi tager østpå. Grevinden er bange.
Bange for at Englænderne vil bombe os.
Der er hun. Charlotte von Garlitz Dublow, Grevinde af Falkenau.
De har et gammelt slot ved Oder. Der skal vi hen.
Er hun ikke smuk?
Er det fint nok?
Hvornår skal du afsted?
Imorgen tidlig.
Grevinden kan ikke klare sig uden mig.
- Imorgen? - Ja. En skam. Krigen...
Jeg er nød til at gå nedenunder.
Hvad med mig?
Må jeg gå med? Jeg kan hjælpe dig.
Hvorfor ikke? Så kan du også se hvordan en rigtig tjenestepige er.
Du er som et brædt. Ligeså lige som en pil.
Tak. Ikke så hårdt.
Jeg har lært dem det.
Kom.
- Hvorfor er de her? - De er gæster af Greven.
Hannele. Min søster.
Min søster Lotte.
Jeg ved ikke hvordan der er eller hvor længe vi skal være der.
Det er sindssygt, men vi tager det hele med os.
Hele familien spiser her. Plus slægtninge og børn.
Officererne...
gæsterne... Lad mig tænke... Hvem syr?
- Vi havde de samme glas. - Hannele og jeg. Og Lotte.
Hermann vil skænke vinen. Havde vi krystal?
Nej, i Holland. I min mors og fars hus.
Anna, sølvtøjet. Vi kan ikke finde det. Er det pakket ned?
Frue, det er min søster.
Ikke nu, skat. Sølvtøjet. Red mig nu.
Hvordan er det på universitetet?
Godt.
Men jeg studere ikke nok.
Jeg foretrækker at synge.
Jeg har en akkompagnatør i øjeblikket.
Jeg kan spille, men han er meget bedre.
Spiller du stadig klaver?
En rigtig sød dreng.
Vil du vide en hemmelighed?
Vi forlover os.
Anna, kære Anna. Hvad skulle jeg gøre uden dig?
- Forlovet? Virkelig? Fortæl mig om det. - Hvornår er du færdig?
Er det champagnen, eller er der flere tjenestepiger her?
For Jøderne lever skamfuldt i vores Tyske fædreland
soldater, kammerater sæt Jøderne op mod muren
når soldaterne går i kamp er hans sjæl høj
med Jødernes blod der drypper fra hans kniv, ser tingene bedre ud
for vi skal i kamp
imod England, England
Vores side har lidt det første offer.
Det er det hårdeste jeg endnu har arbejdet.
Vil du blive her?
Hvorfor?
Du kan tage med mig til Holland.
Der er ingen krig der.
Og jeg er sikker på... min mor ville blive glad.
Tage med dig til Holland...
Jeg har ikke noget til dig.
Så mange?
Du behøver ikke at læse dem nu.
Skøre børns breve.
Hvis jeg havde modtaget alle de breve...
Husker du den?
Mors.
Nu kan du have den et stykke tid.
Hun kunne ikke brodere.
Hvad laver de?
- Hvorfor gør de det? - De er blevet gale.
Anna, du er nød til at tage væk. Du kan ikke blive her.
Kom med mig. Tag med mig til Holland.
Vil du ikke nok.
Hvorfor ikke?
Jeg kan ikke forlade Grevinden lige nu. Hun var så venlig mod mig.
To uger. Tre, højest. Indtil vi er på plads. Så kommer jeg.
To uger...
Jeg forstår det ikke. Jeg kunne ikke blive her en dag længere.
Indtil vi er kommet på plads. Så kommer jeg.
Hvorfor kan du ikke beslutte det selv?
45 værelser. Hun ved ikke hvad hun skal gøre.
Det er ikke op til den kvinde. Det er dit liv.
Tre uger. Så kommer jeg. Det lover jeg dig.
Jeg vil møde dem allesammen. Dine søstre. Din forlovede.
Vil du se ham?
- Hvad er der? - Ingenting. Han er flot.
Hvad var det?
I et øjeblik troede jeg han var Jøde.
Frøken.
Hvis du vil med til stationen, så er det nu.
God rejse.
Vi ses snart.
Farvel.
Farvel, Lotte.
Farvel.
Alle venter på dig.
Lotte, kom. Vær nu sød, Lotte. Kom.
Dette uendelige løberi... Jeg er gammel.
Så lad vær. Jeg har ikke bedt dig løbe efter mig.
- Jeg er din søster. Jeg lever. - Jeg har ikke bedt dig om noget.
Jeg har ledt efter dig, jeg har telefoneret.
Telefoneret?
Ja, telefoneret. Jeg spurgte efter dig. Men hun vidste ikke hvem jeg var.
- Din datter. - Ringede du til Hester?
Jeg sagde: Anna. Intet. Anna Grosalie, Intet. Anna Bamberg. Intet.
- Hun må have troet jeg var gal. - Generer min datter? Hvor vover du?
I al den tid har du ladet som om jeg ikke eksisterede.
Men jeg lever. Jeg vil tale med dig.
Hvorfor generer du mig? Du var væk. Hvorfor blev du ikke væk?
Hvorfor fortalte du ikke om mig?
- Hvad skulle jeg have sagt til mine børn? - Skammede du dig over mig?
- Jeg går med og vi snakker. - Jeg vil ikke snakke.
Så snakker jeg.
Jeg har haft tid. Masser af tid til at tænke, Lottchen.
Kald mig ikke Lottchen.
- Lad mig om at snakke, okay? - Fint. Sig hvad du vil.
Vi går og jeg snakker.
Jeg kan ikke høre noget.
Min Gud, sikke en svinesti.
45 værelser.
Du er nød til at hjælpe mig.
Kejser Wilhelm sov her.
Man kan stadig lugte ham.
Indelukket og surt.
Jeg vil gerne til Holland om to uger, og besøge min søster. Er det okay?
Selvfølgelig ikke.
Værelserne, jeg ved ikke hvor tingene er. Lagner og sådan noget.
Men efter det, vil jeg gerne besøge min søster.
Skat, det er umuligt. Bagefter skal vi gøre kælderen klar til Polakkerne.
- Hvilke Polakker? - Tvangsarbejderne.
De skal erstatte vores arbejdsmænd, der skal kæmpe i Polen. Sjovt, ikke?
Kan du se? Du kan umuligt rejse.
Kæreste Lotte.
Det kommer til at tage lidt længere...
men så...
kommer jeg også og ser dig.
Hun er antisemitisk.
Vær ikke fjollet. Bare fordi hun troede jeg var Jøde.
Skal jeg fortælle dig noget? Jeg er Jøde. Jeg ligner tre Jøder der er sat sammen.
Få bare din søster herover.
Jeg vil ikke have noget at gøre med alt det Tyske halløj.
Jeg opgiver også mine studier.
"Taget omstændighederne i betragtning synes jeg det er bedst du ikke kommer."
"Dit land er i krig. Det er bedre at lade være."
Vi går nu. Kommer du?
Er der noget galt med din søster?
Jeg har ingen søster.
Vil du danse?
Er du okay?
Kom, drik.
Hvad med dig?
Jeg er så varm, så forfærdelig varm.
Er mine kinder røde?
Bliver i her længe?
Hvorfor siger hun det? "Bedre at lade vær." Bedre for hvem?
- Hvem sagde det? - Lotte.
- Først skulle jeg komme, nu må jeg ikke. - Lotte, er det den kraftige?
- Min søster. I Holland. Brevet. - Nå, din søster.
- Hvorfor ikke, så pludseligt? - Hvorfor ikke hvad?
Hvad har jeg gjort forkert? Jeg vil jo kun besøge hende.
I Holland?
- Vi er tvilling søstre. - Ja, tvillinger.
Vi havde sådan en i Tjekkoslovakiet. En artilleri officer.
Jeg skriver ikke tilbage. "Bedre lade være." Jeg har klaret mig uden hende hidtil.
Seriøst?
Var du i Tjekkoslovakiet?
Ligner i hinanden?
Min søster ved alt om musik. Hun er en skøn sanger. Sange af...
Jeg ved ikke af hvem. Med en pianist, det er hendes forloved.
Kan du synge?
Heller ikke mig.
Hun studere ved et universitet. Tysk. Min søster.
Hun underviser også. Taler godt Tysk, bedre end mig. Så klog...
Med sådan en...næse.
Og hendes øjne...
- Den måde hun ser ud på... - Hvilken måde er det?
Nøjagtig som vores far.
Så behøver hun ikke at sige noget.
Ingen af os siger noget.
Jeg kunne se hun tænkte. Og stirrede. Hvorfor ville hun gøre det?
- Den er ren. - Hun er selv Tysk.
Sikke et pænt lommetørklæde.
Det er godt at du har et lommetørklæde som det her på dig.
- Måske synes hun jeg er dum? - Dum? Dig?
Umuligt. Udelukket.
Jeg er med jer, Mister Ostmarker.
Eller burde jeg sige Østriger? Siden i er med os nu.
Nu er det beskidt.
Hvorfor ligger du dig ikke ned lidt.
Østrigere, de er de her operette soldater, er de ikke?
Med roser i deres geværer.
Jeg er værnepligtig.
Hvis jeg havde et valg, ville jeg være hjemme i Wien.
Med en rose i mit gevær.
Hvad er det jeg hører? Hvad har du gjort?
Har du lånt roepresseren til Polakkerne?
Ja ellers skulle de bruge deres hænder.
Skøre gås. Du tror vel ikke de ville gøre det samme for os, tror du?
- De hader os. - Men vi hader ikke dem.
De tilhører de laveste. Vi er Herrefolk.
Bør vi ikke låne dem roepresseren, hvis vi er Herrefolket?
Så gør det dog. Du gør alligevel hvad du vil. Bolsjevik.
Hvad er det?
Hør godt efter.
Jeg måtte se dig.
Jeg må ikke forlade barakkerne, så jeg kravlede over muren.
- Det er en hemmelighed. Vi marchere væk. - Hvorhen?
Jeg har ikke tid, jeg må tilbage. Hvis de finder ud af...
Jeg var nød til at se dig.
Hvor skal i hen?
Jeg må tilbage. Al orlov er annulleret.
Vi skal gå, Anna. Min elskede.
Jeg skriver til dig.
Vil du vente på mig?
Hvornår kommer du tilbage?
Hvorfor er al orlov pludselig annulleret?
"Mit folk."
"Trods at have opretholdt streng neutralitet i de seneste måneder..."
"er vores land blevet angrebet sidste nat..."
"pludseligt og uden advarsel, af den Tyske Værnemagt..."
"på trods af deres højtidelige løfte..."
"at vores neutralitet ville blive respekteret så længe vi fastholdt det selv"
Hvem tror de de er?
Forbandede Hunner.
Lad os gå.
- Hvad skal vi? - Sejle.
Idag? Der er krig.
- Folk advares mod at gå ud. - Vi går.
Lotte, vent. Stop.
Vi var enige om at vente.
- Vi skulle giftes først. Det var aftalen. - Jeg vil ikke vente længere.
Stop. Hvorfor vil du ikke vente?
- Du er åndssvag. - Nej, jeg er seriøs.
- Vi kunne være død imorgen. - Seriøst.
Jeg ved det ikke. Glem det.
Glem det hele. Glem mig, hvad betyder det?
- Hvad er det med dig? - Og vi skal heller ikke giftes.
Vær ikke dum.
Her.
Jeg aflyser det. Tag den.
Så lad vær.
Det er det samme for mig.
- Kan vi gå tilbage? - Nej.
Kom nu, jeg vil gå nu.
- Så gå. - Kom.
Husk nu faldrebet.
David, kom nu.
Nej.
- Jeg sejler. - Farvel.
- Farvel.
Hvad er der i vejen, skøre kanin?
- Hvorfor slår du ikke op? - Hvorfor skulle jeg?
Fordi jeg er Tysker, selvfølgelig.
Jeg er Tysker.
Du ved hvordan det er.
Alle de flygtninge... Måden Tyskerne tænker om Jøderne...
Og nu kommer de her.
Der er krig. Jeg er Tysker, og du vil hade mig.
For mig er du Lotte. Pigen jeg elsker så højt.
Pigen der synger så smukt. Min egen kanin.
- Der er Tysker. - Og som tror hun kan sejle.
Vi er Lotte og David.
Og al den politik har ikke noget at gøre med det.
Lotte, lad vær.
Jeg er her for Martin Grosalie. Hans træning er slut. Han har orlov idag.
Hans orlov er annulleret.
- De bliver straffet. - Hvorfor?
De var næsten færdige. Alt hvad de skulle gøre, var at råbe 'Sieg Heil'.
Helt nye SS officerer, bør ikke være et problem.
Den kommanderende mente ikke det lød overbevisende nok.
Det tager man seriøst heromkring.
Forstår de?
De kan ikke holde ham her. Jeg har ikke set ham i to år.
Det hjælper ikke.
De returnere til fronten i aften.
Polen, Rusland. Kæmpe, kæmpe...
Han har forsøgt at få orlov i to år. Han skal have det nu.
Det var den eneste grund til at han ville tage den åndssvage træning.
Tror de han virkelig ønskede at være officer?
Hele krigen rager ham en skid.
Du kan i det mindste ikke smide den i vandet.
- David, Jeg vil gerne være Jøde. - Ja, sikkert.
Jeg mener det.
- Jeg vil gerne konvertere. - Du er tosset.
Hvorfor? På grund af situationen?
Nej, på grund af balladen.
Min skøre kanin.
Min taske, jeg glemte min taske.
- Hvor? - I cafeen.
Togbilletterne, det hele...
- Syv minutter. Du når det ikke. - Nemt.
- Jeg er din skøre kanin. - Og glem det ikke.
Undskyld.
Buchenwald?
Buchenwald, Buchenwald...
- Hvad er der der, Buchenwald? - Enslags arbejdslejr, for unge mænd.
"Jeg har det godt. Vi arbejder hårdt. David."
På Tysk...
Hvad er sigtelsen? Er han sigtet for noget?
Nej, nej. Vi tror Tyskerne ville statuere et eksempel.
Efter strejken i Amsterdam. "Pas på, ingen ballade."
Det er ikke så slemt for ham. Han er sund og har altid dyrket sport.
Det kan nemt vare nogen få måneder.
Underligt som tingene sker, ikke? Havde de ikke glemt deres taske...
Skal jeg lave te?
"Venligst tilgiv mig, Anna, for ikke at have kontaktet dig længe."
"Vi er allesammen forvirret her."
"Men jeg tænker meget på dig og jeg har brug for dig."
"Jeg er bange, Anna. Hjælp mig."
"David er bragt til Buchenwald. Det er min skyld."
"Ved du hvad Buchenwald er?"
Fortæl mig.
Vi skal giftes, hvis jeg vil. Og det vil jeg.
Anna. Søde, kære Anna...
- Jeg skal til Wien. Han har orlov. - Hvordan kan han have det, nu?
"Blev træt, Rusland er for stor. Otte dage for sent til Stalingrad."
"Officiel orlov. Kom til Wien. Bliv gift, hvis du vil. Martin."
Jeg forstår det ikke, men jeg vil. Jeg vil.
Anna, du er et godt menneske.
Anna, vent.
Anna, vent. Fra Holland.
Fra din søster.
Kun nogle få måneder, selvfølgelig.
Selvfølgelig. Jeg tror det bliver sjovt. Tror du ikke, Dinand?
Fik jeg nævnt, at vi betaler alle omkostningerne?
Der er masser af plads nu hvor pigerne er flyttet.
- Indtil vi finder en endelig afgørelse. - Jet`s værelse...
Far.
- Er det okay? - Fik jeg ikke nævnt det?
Selvfølgelig er det det. Det er vores menneskelige pligt.
Velkommen.
Jeg ved nøjagtig hvad i må føle.
Jeg savner også mine piger. Bare deres fysiske tilstedeværelse.
Jeg mener, jeg er glad for at de nu er gift...
og Jet har allerede fået sit andet barn...
Tallerknerne.
Nej, ikke der. Sæt dem ind i stuen.
- Det er en razzia. - Jeg kigger efter.
Men hvordan forbereder man en hare?
Marineret i olie med et stænk cognac.
Byen? Den vej.
Rart at møde nogen af vores egne folk her. Held og lykke og tak.
Det er okay igen. De er gået.
Det var ikke en razzia.
Det var nogen søde drenge.
Sjovt at tale Tysk igen.
Fra David.
"Hvis jeg ikke får min sejlbåd snart..."
"vil det være for sent. David."
- Han beder om hjælp. - Auschwitz. Nu er det Auschwitz.
Min skat, min søde... Jeg vil hen til ham.
Kan jeg ikke bare få lov til at være alene...
i det her åndssvage hus.
Velkommen hjem, Hr og Fru Grosalie.
Gjorde det ondt?
Det gjorde forfærdelig ondt.
Græd du?
Jeg er en mand.
Min helt.
Bare rolig. Jeg er i Signaltjenesten, de er ikke i fare.
Hvad skal det forestille?
Hvad er det?
Mos?
Det ligner mere og mere vand.
Er det alt?
Får jeg ikke mere end det?
Så skal jeg ikke have noget.
Svare jeg ikke, er det fordi jeg ikke vil forstyrres.
Hvor har du det mad fra?
Jeg fik nogen ekstra kuponer. Vil du have et stykke brød?
Her, tag et stykke brød.
- De kuponer... Hvordan... - Jeg laver en med ost til dig.
- I hvor lang tid har du fået dem? - Vil du have en eller ikke?
- De kuponer er for... - Folk der skjuler sig, jeg ved det.
De får deres næste gang. Værsgod.
Giv mig det. Kuponerne, alt.
- Nu. - Hør nu...
Ellers fortæller jeg dem hvordan du virkelig er.
En patetisk, grådig lille mand.
Ved du hvad dit problem er?
Du vil altid være en forbandet Hunner.
- Jeg er nervøs. Mon jeg genkender ham. - Så længe han genkender dig.
Det er jeg sikker på han vil.
Jeg vil nyde hvert et minut. Uanset om han vil eller ej.
Jeg vil ikke være gravid. Men skulle jeg vende ham ryggen?
Nej, tøs. Du kommer derfra med en fuld mave.
Pigerne.
De siger at det næsten er slut.
Russerne er ved Vest-Preusen.
Måske skal du ikke tilbage.
Så tager vi tilbage til Wien.
Du må ikke kigge.
Nu.
Det er lidt for tidligt, men jeg har ikke så meget at lave i dine forældres hus.
Det er hvad jeg vil have. Et barn.
Først en dreng, så en pige og så en dreng igen.
Eller to drenge. Så de kan lege sammen. En pige er ikke til meget nytte for en dreng.
Selvom det er godt for en pige at have en storebror.
Men det kunne være en pige først, selvfølgelig.
Hvad vil du helst have først, en dreng eller en pige?
Så længe jeg har mange. En stor familie. Om søndagen kan vi gå ture.
Vil du med?
Faktisk, vil jeg have en pige først. Jeg ved ikke hvorfor.
Nu ved jeg hvad jeg vil have. Tvillinger. To piger.
Og de vil altid blive sammen.
- Gas? - Ja, gas.
Hvilken syg ide er det?
Det stod i papiret. Det er ikke noget jeg finder på.
Hvad var i papiret?
Noget om baderum...
hvor fangerne, der stod...
blev sendt ind nøgne og gasset.
- Nøgne? - Og at kapaciteten af kamrene...
var blevet hævet fra to hundrede til et tusinde folk pr dag.
Det er selvfølgelig ikke sandt.
Kalder du mig en løgner?
Er der brev?
Der har ikke været et brev længe.
Der er kommet en pakke.
"Kære Fru Grosalie."
"Det er min pligt som Kompagnichef..."
"at informere dem om deres mands heroiske død."
"Ved granatild."
Han havde overlevet Rusland, partisanerne...
selv dysenteri, hørte jeg senere. Men de æbler...
Æbler?
Kort før krigens slutning, kørte han med nogen venner i en bil.
De parkerede tæt ved et par æbletræer. Stjerne æbler, tror jeg.
Du havde dem, dengang.
Han venter i bilen. Fra træerne, ser de...
hele lastbilen eksplodere...
og blive revet i flere stykker.
Granatild fra Amerikanerne.
"Deres mands heroiske død."
De samlede stykkerne sammen...
og begravede ham i landsbyen.
I det mindste havde du en grav. Der var ingen gravplads i Auschwitz.
Lotte, kommer du?
Alle går. Kommer du ikke?
Jeg vil se Canadierne. Vi må ikke komme for sent.
Tror du stadig David vil have mig?
Jeg tror ikke David kommer tilbage.
Og jeg tror...
at du også selv er klar over det.
Er du vågen?
Min lille pige...
En officiel notits om David.
Vil du læse det?
Tja, det det koges ned til...
er hvad vi allerede mistænkte.
I Auschwitz.
Hvad vi mistænkte.
Min skat...
min lille kanin.
Kan jeg hjælpe, frue?
Fandens, en skide Hunner. Pis af, gider du.
Har du et barn?!
Det vidste jeg ikke.
Er det en dreng eller en pige?
En pige. Hester.
Hvorfor siger du ikke noget?
Det sprog...
tales ikke længere her.
Ikke i mit hus.
Ikke i mit liv.
Aldrig mere.
Begynd en slåskamp, skæld hende ud, jeg ved det ikke...
men gør noget. Det her er forfærdeligt.
Du er nød til at tale med hende. Kom videre. Hun kan ikke gøre for det.
Og du ved intet om hende. De er ikke allesammen Nazister.
Snak med hende. Så finder du ud af det.
Hun er familie, Lotte. Hun er din tvillinge søster.
Kom.
Det hele er limet sammen.
Lim? Med en børste og en fin lak.
For lyden.
Jeg kom for hende.
Hun er det eneste jeg har tilbage.
Forsvind.
Ud af mit hus, Nazist.
Nazist. Du dræbte ham. Dig og den mand...
Vil du have en SS luder i dit hjem?
Forsvind.
Skrub ud af mit liv. Jeg vil aldrig se dig mere.
Du er ikke min søster længere.
Så det var sådan det var.
Din tvilling søster, kone af en SS officer.
Og nu taler du Hollandsk.
Godt, ikke? Jeg tænkte: Det skal ikke ske for mig to gange.
Vi bør gå tilbage. Det er ved at være sent.
Jeg vidste næsten ingenting om hvad der skete i Holland.
Og om hvad der skete med Jøderne... vi fandt først ud af det meget senere.
"Vi vidste ikke."
Vi vidste ikke.
Vi må tilbage.
Havde jeg haft tuberkulose, ville rollerne have været byttet om.
Spørgsmålet er: Ville jeg have taget de samme valg?
Selvfølgelig. Du ville ikke have vidst bedre, ligesom mig.
Jeg ville aldrig have giftet mig med en SS officer.
Jeg blev ikke forelsket i en SS officer...
men med Martin, den bedste mand i hele verden.
Jeg ville aldrig blive forelsket i en morder.
Martin var ikke morder.
Vær ikke så naiv. Du har selv lige sagt det.
Polen, Rusland... En SS officer der var på tidspunktet for udrenselse.
Sig ikke han ikke slog nogen ihjel.
Selvfølgelig var han en del af det, fordi han skulle.
Men jeg ved med sikkerhed at han hadede krigen. Han var en god mand.
SS mænd var mordere af overbevisning.
Der er alle slags mennesker, er der ikke? Det samme i SS.
På den måde, kan du forstå alle mordere hvis du studere dem hårdt nok.
Det er meget farligt, Anna.
Hvor er vi, for Himlens skyld?
Vi har begge været ofre af omstændigheder.
Beklager, men jeg vil ikke sammenligne mit liv med dit.
Hvorfor ikke? er min sorg mindre værd end din?
For fanden, Lotte. Hvis vi to ikke kan forstå hinanden, hvem kan så?
- Hvad vil der ske med verden? - Hold kæft, jeg vil ikke høre det.
Jeg vil ikke forstå. Ved at tilgive dig ville jeg forråde David.
Du behøver ikke at tilgive mig for noget.
Jeg beder ikke om tilgivelse. Jeg har ikke gjort noget forkert.
Jeg har altid forsøgt at gøre det rigtige og du behandler mig som et monster.
- Jeg slog ikke David ihjel. - Åh hold op, Anna.
Du og jeg lever i hver sin verden. De kan aldrig mødes.
Jeg går den her vej, du tager den anden. Jeg finder en anden rute.
Anna, er der noget galt?
Nej.
Vi kan gå tilbage sammen.
Hvis bare jeg vidste hvor vi var.
Pas på.
Vi kravler langsomt ned.
"Ånden har viljen, men kroppen er svag."
Ja, her er vi så.
Middagen kan serveres her, hvis det står til mig.
Jeg slog ikke David ihjel.
Det ved jeg godt.
Men du føler jeg er ansvarlig.
Jeg er egentlig ikke sikker på at jeg gør.
Den allersidste.
Dejligt.
Et festmåltid.
- Har du nogen børn? - Nej.
Jeg kunne ikke få nogen...
takket være onkel Heinrich's prygl.
Senere fik jeg et job hos Børns Vilkår.
Der arbejdede jeg hele mit liv.
Og jeg nød det.
Lille Anna...
Jeg er så kold, så kold...
Jeg forstår.
Hun vidste at hun...
Hun ville have mig...
for mig at...
Før hun...
Sådan var det.
Jeg forstår.
Hvem er kvinden?
Anna.
Min søster.
Min tvilling søster.